Jojo Betzler.
Star deset let.
Danes se pridružuješ Jungvolku.
Na vikendu posebnega usposabljanja.
Intenzivno bo.
Toda danes boš postal moški.
Prisegam, da bom vso energijo in moč posvetil
rešitelju naše države, Adolfu Hitlerju.
Zanj sem voljan in pripravljen dati življenje.
Z božjo pomočjo.
Ja, tako je prav.
Jojo Betzler, kako razmišljaš?
Kot kača.
Kakšno pa je tvoje telo?
Volčje.
-Kakšen je tvoj pogum? -Panterjev.
In kakšna je tvoja duša?
Nemška.
Ja, pripravljen si.
-Adolf? -Ja?
Ne zmorem.
Was?
Seveda zmoreš.
Res si nekoliko suhljat in nepriljubljen
in ne znaš zavezati vezalk, čeprav imaš deset let.
Ampak še vedno si moj najtaboljši in najzvestejši mali nacist.
In tudi zelo čeden.
Zato boš šel tja in užival. Velja?
-Velja. -Tako se govori.
Hajlaj me.
Heil Hitler.
Kaj? Gotovo zmoreš boljše hajlati.
-Heil Hitler. -Ne.
Naj ti zleti iz ust.
Heil Hitler.
-Preveč razmišljaš. Heil Hitler. -Heil Hitterler.
Kdo je Hitterler? Sploh znaš nemško?
-Heil Hitler. -To ni hajl.
-Tole je. Heil! -Heil Hitler.
Heil Hitler.
-Tako, ja. Zdaj znaš. -Heil Hitler!
-Lep dan. Heil Hitler. -Heil Hitler.
-Najboljši boš. Zmoreš. -Heil Hitler!
-Heil Hitler! Heil Hitler!
Heil Hitler!
Heil Hitler.
Heil Hitler, Yorki.
Heil Hitler, Jojo.
-Si pripravljen na najboljši vikend? -Sem.
Pojdiva.
JOJO ZAJEC
Heil! Heil! Heil!
Heil Hitler.
Heil Hitler!
Jungvolk, pozdravljeni na usposabljanju Hitlerjeve mladine.
Na njem bomo iz vseh naredili moške in ženske.
Sem stotnik Klenzendorf.
Lahko me kličete Stotnik K.
Stotnik K.!
Ja. In to je podčastnik Finkel.
To je Fräulein Rahm.
Heil Hitler, družba.
Povedal bom nekaj o sebi.
Zakaj tukaj govorim malim šlatalcem,
namesto da bi može vodil v bitko in slavno smrt?
To se sprašujem vsak dan od Operacije Zavožen,
ko sem bil ob oko v izogibljivem sovražnikovem napadu.
Moji nadrejeni menijo,
da dober borec potrebuje dve očesi.
Pa dvooki zmorejo tole?
Jezus.
V naslednjih dveh dneh
boste izkusili nekaj od tega,
kar mogočna nemška vojska doživlja vsak dan.
In čeprav se zdi, da se samo branimo
in da ni kaj prida upanja za zmago,
se zdi, da nam gre kar dobro.
Nič, dali so vam bodala Deutsches Jungvolk.
Posebno in drago orožje.
Nikoli ne smete biti brez njega.
In ne zabodite drug drugega.
Brez zabadanja!
Brez zabadanja.
To je prvi korak do možatosti.
Danes boste korakali, vadili z bajoneti,
metali ročne bombe, kopali jarke, se varovali pred plinom,
vadili prikrivanje in zasedo,
se bojevali, streljali in razstreljevali.
Dekleta bodo vadila pomembne ženske dolžnosti.
Obvezovanje in postiljanje ... In se učile, kako se zanosi.
Za Nemčijo sem rodila 18 otrok.
V tem letu je res lepo biti dekle.
Dobro. Začnimo.
Dajmo.
Bog mi pomagaj.
Gremo, dajmo!
Tri, dve, ena, svastika!
Dajmo!
Povlecite, no!
-Pokončaj ga. -Ne!
-Čekani. -Čekani, ja.
-Kačji jezik. -Kačji jezik, ja.
Luske.
Ja, luske. Ker se je neki Jud nekoč paril z ribo.
Arijska rasa je tisočkrat
bolj civilizirana in naprednejša od drugih.
Zdaj pa pozor, otroci.
Zažgali bomo nekaj knjig.
Ja!
Judi se zdijo grozljivi, kajne?
Meni že ne.
Če bi kakšnega srečal, bi ga ubil.
Tako ... le.
Kako bi ga prepoznal? Lahko bi bil tak kot midva.
Potipal bi, ali ima roge.
Smrdijo po brstičnem ohrovtu.
Saj res, na to sem pozabil.
Zamisli si, da enega ujameva in ga dava Hitlerju!
Postala bi njegova osebna stražarja.
Midva pa najboljša prijatelja.
Mislil sem, da sva že.
Yorki, moj drugi najboljši prijatelj si.
Prvo mesto hranim za firerja.
Če nisi Hitler, zamaskiran v tolsto telo,
se zadovolji z drugim mestom.
Samo otrok v tolstem otroškem telesu sem.
Potem ni več kaj dodati.
Ko boste stali pred sovražnikom in ga boste morali ubiti ...
Kdo od vas si bo upal to narediti?
Dobro.
V Hitlerjevi vojski ni prostora za slabiče.
Potrebujemo utrjene bojevnike.
Take, ki ubijajo brez oklevanja.
Zmorete to?
-Da. -Ja.
Johannes.
Zmoreš ubijati?
Seveda. Nor sem na ubijanje.
Dobro. Pridi sem.
Ne boj se. Pridi.
Dobro.
Ubij ga.
A?
Zajcu zavij vrat in ga ubij.
Te je strah?
Ne, samo ...
Takoj!
Z obema rokama ga objemi okoli vratu in ga sunkovito zasukaj.
Mogoče bo vpil, ampak pokončali ga bomo s škornjem.
Ubij.
Ubij. Ubij.
Ubij. Ubij. Ubij.
Ubij. Ubij. Ubij. Ubij. Ubij.
Ubij. Ubij. Ubij. Ubij. Ubij. Ubij.
-Zbeži. Hitro. Zbeži. -Hej.
Dober met.
Strahopetec si.
Tako kot tvoj oče.
Ni strahopetec.
Bojuje se v Italiji.
Res? Že dve leti ni glasu od njega.
Strahopeten dezerter je.
Prestrašen je, ti pa tudi.
Prestrašen si kot zajček.
Prestrašeni zajček.
Tudi tebi zlomimo vrat?
Zajec Jojo.
Ubogi Jojo.
Mali, kaj je narobe?
Zdravo, Adolf.
Pripetljaj z zajcem ...
Kaj je bilo to?
Hoteli so, da ga ubijem.
Žal mi je. Nisem ga mogel.
Ne skrbi. Vseeno mi je.
Kličejo me prestrašeni zajec.
Ne zmeni se zanje.
Tudi o meni so govorili grde stvari.
"Oh, zmešan je."
"Poglej tega psihiča. Vse nas bo pognal v smrt."
Izdal ti bom skrivnost. Zajec ni strahopetec.
Skromni zajček se vsak dan spoprijema z nevarnim svetom.
Za družino in domovino lovi korenje.
Moje cesarstvo bo polno živali.
Levov, žiraf, zeber,
nosorogov, hobotnic,
nosobotnic.
Celo mogočnih zajcev.
Cigareto?
Ne, hvala. Ne kadim.
Dal ti bom sijajen nasvet.
Bodi zajec.
Skromni zajček lahko prelisiči vse svoje sovražnike.
Je pogumen, pretkan in močen.
Bodi zajec.
Jojo!
Jojo, si v redu?
S kom si govoril?
Z nikomer.
Mislil sem, da si jokal.
Si strokovnjak za solze?
Ne.
Potem pa ni kaj dodati.
Čas je, da Jojo tem usranetom pokaže,
kdo je pravi strahopetni zajec.
Ne razumem. O čem govoriš?
Ni pomembno.
Jojo, kam greš?
Zajec bom!
Zajec Jojo. Lovi korenje. Zajec Jojo.
Noro, kot dve človeški antilopi sva.
Pobje, vsak od vas bo imel priložnost, da prižge in vrže ročno bombo.
Vsakogar bom osebno nadzoroval,
da si ne boste odpihnili frisa.
Dobro. Kdo bo prvi?
Klaus.
Sranje.
Ne naredi tega.
Jojo.
Finkel!
Jojo.
O-M Gott.
Tak je kot kakšna Picassova slika.
Njegova mama me bo ubila.
Levček moj!
Hej, mali.
Levček moj.
Zakaj taka sreča?
Tvoj sin je grd kot pošast.
Hej, nisi pošast.
Brazgotine se bodo zacelile in noga bo gibljiva.
Ne bom pa Hitlerjev stražar.
Nič hudega.
Vesela sem, da si spet doma.
Mamo levinjo skrbi za levčka, zlasti ker očeta leva ni tu.
Ali levinje Inge.
Zgrabi zajca za rep, ovij ga okoli njegovega ušesa,
vse zveži skupaj in ga zatlači nazaj v luknjo.
Pojdiva, prav?
Svež zrak bo krepčilen za okrevanje.
Nočem ven.
Kaj? Seveda hočeš.
Grd sem.
Ljudje bodo buljili.
Uživaj v pozornosti.
Niso vsi tako srečni, da so grdi.
Jaz, na primer, sem žal noro privlačna.
Zberi pogum,
stopi skozi vrata in se podaj v pustolovščino.
Prav?
Prav.
Feldmaršal Jojo, najboljši si.
Pripravi se, greva.
Je nevarno?
Pa še kako!
-Heil Hitler. -Jezus!
Hej!
Dobro si videti.
Frau Betzler, očarljivi kot vedno.
Av.
Vi ste krivi, da moj sin krevsa in da ima izmaličen obraz.
Izpulil mi je ročno bombo.
Ja, ja.
Ko bom v službi, boste pazili nanj, kajne?
Glejte, da bo imel delo in da bo del ekipe.
Razumem. Ja. Resnično.
Dobro.
Družba, to je Johannes Betzler.
O njem sem vam govoril.
Ukradel je ročno bombo in se razstrelil.
Zaradi nemarnosti sem nazadoval.
Zdaj delam v tej pisarni s čudovitimi otroki.
Jojo, gotovo ti lahko poiščemo zaposlitev.
-Oh. -Kakšna ideja?
-Ja. -Družba?
Ja. Ja.
Potrebujemo nekoga, ki bo sprehajal klone.
Mogoče bi lahko razdeljeval nove propagandne letake
in izročal vpoklice v vojsko.
Bi lahko vpoklicali tudi mene?
Bi me?
Krasna ideja.
Da, dovoljujem vam, da tega desetletnika pošljete v vojno.
Dajte mu pištolo.
Z veseljem bom na frontni črti.
Nisi edini.
Dobro. Tu so vpoklici, tu pa pištola.
Hej.
Je še ... Za pištolo?
Ne.
Fuj.
Poglej.
Kaj so naredili?
Kar so lahko.
Pridi.
Hej, Zajec Jojo!
Kakšen pa si?
Vojak sem. V vojno grem!
Ti pa si poštar.
Zajec Jojo!
Mama?
Feldmaršal Jojo je doma.
Mama?
Mama, doma sem.
Mama?
Živjo.
Kaj bi rada?
Si prikazen?
Ja, prikazen.
Ne sili me, da tečem.
Preveč sem lačna in veš, kako radi imamo okus krvi.
Si kaj izgubil?
Nisem prikazen, Johannes.
Nekaj hujšega sem, ampak mislim, da to že veš.
Veš, kaj sem.
-Ne. -Ja.
Izreci.
Izreci!
Judinja.
Bravo.
Ne smeš biti tukaj.
Tvoja mama me je povabila, torej sem gostja.
-To ni dovoljeno. -Kaj boš naredil, Hitlerček?
Seveda.
No, daj. Povej jim.
Ampak veš, kaj bo potem?
Rekla bom, da si mi pomagal.
In tvoja mama tudi.
Potem bomo vsi kaput.
Če ji samo z besedico omeniš, da veš zame ...
Bom svetu naredila uslugo in ti odrezala nacistično glavo.
Jasno?
Ja.
Obdržala ga bom. Ličen je.
Uf, to je pa bilo napeto.
-Kaj naj naredim? -Ne vem.
Mogoče jih je več.
V stenah jih lahko živi na stotine.
Kako te je tako obvladala?
Uporabila je svoje moči.
Nadzor nad umom.
Tipično.
-Si videl, kako hitro se je premikala? -Ja.
Kot judovski Jesse Owens.
In zdaj ima tvoj fini nož.
Moj nož!
Ja. Kot judovski Jesse Owens, Jack Razparač.
V lepi godlji si.
Kaj bova naredila?
-Že vem! -Že vem.
-Pogajal se bom. -Požar!
Kriv bo pa Churchill.
Pogajal se bom.
Oprosti.
Deklica?
Judinja v steni?
Juhu. Judinja, si tu?
Povedal bom, kar moram. Takole je.
Ne bojim se te. Poišči si drugo bivališče.
Prav?
Ni prav.
Poberi se iz moje sobe.
Zelo je nesramna.
Če smem pripomniti.
-In zdaj ima dva noža. -Vem!
-Kako boš pa kaj razrezal? -Ne vem!
In še vedno je zgoraj. Tista ...
-Judinja. -Ja. Judinja.
-Kaj bova naredila? -Domisli se česa.
Ne spoznam se na to.
Nehaj mi ponujati cigarete. Deset let imam!
Oprosti. Na koncu sem z živci.
Delajva se odrasla.
Mami ne smeš povedati, ker te bo Židinja obglavila.
Ampak ni treba, da ti stvor s podstrehe uniči življenje.
Izkoristi jo sebi v prid.
Kako?
Veš, kaj jaz naredim, ko me hoče kdo obvladati?
Vrnem mu milo za drago.
Lani me je enoroki pirat von Stauffenberg
poskusil razstreliti.
Ja, preživeli ste.
Drži kot pribito.
Moje noge so bombovarne, a preživel sem le zato,
ker sem von Stauffčka prelisičil.
Mislil je, da sem mrtev, pa sem bil živ in zdrav.
Sem pa tako na dan izbezal vse izdajalce.
No, kaj boš naredil?
Hlinil bom smrt.
Ja. Počakaj, ne.
Naj dobi občutek, da je varna. Ne bo več previdna
in potem boš glavni ti.
Obratna psihologija.
Ne zapletaj.
Uporabi moj trik z vzvratnim umom, pa bo vse v redu.
Iti moram. Nocoj bomo večerjali samoroga.
Jojo, zberi se.
Judinja v steni
je boljša od dveh letečih Judov,
ki jesta nedolžne naciste.
In ne dajaj ji več nožev.
Tschüss.
Levček, zakaj si še pokonci?
Si kaj jedel?
Oprosti, šla sem na dolg sprehod in ...
Kaj bova naredila s temi vezalkami? Ježeš.
Menda se jih boš naučil zavezovati.
-Slišal sem jo. -Kaj?
Koga?
Inge.
Njeno prikazen.
To te zelo žalosti.
Zmešalo se ti je.
Zame je še bolj žalostno, ker moram živeti z norcem.
Slišal sem hrup. Zgoraj.
Prikazni? Daj, no. Veš, kaj si slišal? Podgane.
Ja, imava jih. Si lahko misliš?
Umazane živali.
Hotela sem ti reči, da ne hodi gor,
dokler se jih ne znebiva. Nočem, da zboliš.
Dobro, mama.
Izogibal se bom umazanim podganam.
Kje so vsi noži, hudirja?
Greš tudi ti spat?
Ja. Kmalu.
Prej moram nekaj urediti.
Kaj?
Ni za tvoja ušesa.
Zaupati mi moraš. Tu sem glavna jaz, ja?
Pa že.
Priden.
Daj z enim očesom. Takole.
Skoraj.
Ne še čisto.
Prima. Uspelo ti je.
Ja.
Tišja moraš biti.
Slišal je hrup.
Če bom morala izbirati med tabo in sinom ...
Nimam te kam poslati.
Slišiš?
Ne sme vedeti. Ker bodo potem tudi oni.
-Dopovejte mu. -Ne poznaš ga.
Fanatik je.
Tri tedne ga je razjedalo, da ded ni bil svetlolas.
Vem, da je nekje.
Deček, ki se rad igra in steče k tebi, ker se boji grmenja.
Ima čokoladno torto za tvoj izum.
To je vse, kar imam.
Upanje, da moj zadnji otrok ni še ena prikazen.
Morda smo vsi prikazni. A tega ne vemo.
Morda.
Pretrpela si več kot drugi.
Nisem živela normalno.
Na hudi preizkušnji si.
Pravijo, da ne morete, ne smete preživeti.
Če ne boste, bodo zmagali.
Za zdaj zmagujejo.
Ne bodo zmagali. To je vaša moč.
Dokler je nekje še nekdo živ, izgubljajo.
Včeraj in danes te niso našli. Naj te tudi jutri ne.
Hej.
Jutri mora biti enako.
Zaboga!
Moraš se raztegovati.
Te to boli?
-Ja. -Dobro. Bolečina ti bo koristila.
Tvoja noga bo kmalu le malo izmaličena in neuporabna.
Vendar še en mesec ne smeš v šolo.
Tvoj obraz bi druge otroke prestrašil.
Grd je.
Dobro. Kdo je naslednji?
Jojo.
Mišek, iti moram.
Se vidiva doma.
Živjo, Stotnik K.
Glej, no, Herr ročna bomba je tu.
Kako je z nogo?
Skoraj je zaceljena.
Samo 80 % bolečine čutim.
Kaj počneta?
Hitlerjevo mladino bom usposabljal za boj v vodi.
Če bi se morali kdaj bojevati v bazenu.
Lahko vprašam nekaj o Judih?
O, bog. Zakaj?
Če kakšnega vidim ...
Če zagledaš Juda, poveš nama, midva bova gestapovcem,
oni pa esesovcem, ki bodo Juda potem ubili.
In vse njegove pomagače.
In ker nas daje preganjavica, za vsak primer še nekaj drugih.
Postopek je zamuden.
Tudi če bi Jud koga s hipnozo pripravil do tega, da ga skrije?
To pa ni mogoče.
Pa je.
Moj stric je tak primer.
Jud ga je hipnotiziral. Postal je pijanec in hazarder.
Varal je ženo
in občeval z mojo sestro.
Utopil se je, ampak vsega je bil kriv Jud.
No, si videl kakšnega Juda?
Ne vem, ali bi ga prepoznal.
Brez tistega čudnega klobuka je skoraj nemogoče.
Priročnik potrebujemo.
-Olajšal bi delo. -Bil bi uspešnica.
Ja.
Finkel, utapljajo se. Pridi.
Se vidiva, mali.
Takole je.
Če te izdam, boš v velikih težavah.
Tega nočeš.
Ampak potem boš ti namočila mene in mamo.
Tega pa nočem jaz.
Če boš mami povedala, da vem, te bo nagnala.
In tega nočeš.
Če mami povem jaz, mi boš odrezala mojo nacistično glavo,
tega pa tudi nočem.
Mehiški pat položaj.
Ne, samo navaden.
Nekaj pogojev imam, če hočeš ostati.
-Pogojev? -Ja.
Povedati mi moraš vse o judovski rasi.
Prav.
Smo taki kot vi,
ampak človeški.
Bodi resna, prosim.
Jemlji to kot poročilo.
Vse skrivnosti hočem poznati.
Prosim, ne sedaj na sestrino posteljo.
Zakaj? Ne potrebuje je.
Ničesar ne veš o moji sestri.
Bili sva prijateljici.
Spomnim se te.
Hecen si.
Dovolj kramljanja.
Pripoveduj mi o svoji vrsti.
Smo demoni, pogoltni na denar.
Drži?
To vsi vedo.
Ne vedo pa, da smo alergični na hrano.
Na sir, kruh, meso.
To nas takoj ubije.
Če razmišljaš, da bi me ubil, bo šlo tako najhitreje.
Pogubni so tudi piškoti.
Haha.
Vendar vlada pomanjkanje, zato ne vem, kaj boš.
Tvoja mama mi je prinesla kruh.
Prijazna je. Z mano ravna kot s človekom.
Ampak nisi pravi človek.
Si ti?
Judinja, kako si drzneš?
Šibka si kot trepalnica.
Potomec Arijcev sem.
Moja kri ima barvo rdeče vrtnice.
In moje oči so sinje kot ...
Osvobodi se.
Osvobodi se, veliki Arijec. Šibki Judje ne obstajajo.
Moji predniki so se ruvali z angeli in ubijali velikane.
Izbral nas je Bog.
Tebe pa beden možicelj, ki mu še brki ne zrastejo.
Močnejša rasa, kaj?
Kako je s tisto Judinjo tam zgoraj?
Noče govoriti z mano.
No, nacist si.
Pa že.
Te knjige ne bom zlahka napisal.
Kaj počne? Nekaj sežiga.
Kaj sežiga?
-Kaj sežigaš? -Ne sliši te.
Kaj sežigaš?
Zakaj si tako vesela?
Stvari se spreminjajo.
Zavezniki so v Italiji.
Še Francijo zavzamejo in vojne bo konec.
Hudirja! Zakaj te to tako razveseljuje?
Tako sovražiš domovino?
Rada jo imam. Vojno sovražim.
Nesmiselna je in neumna. Čim prej bo mir, tem bolje.
O, vojna se bo končala.
Sovražnika bomo zmleli v prah.
Nato pa bomo njegove grobove uporabili za stranišče.
Dobro. Dovolj politike.
Ta miza je nevtralno območje. Švica.
Jejva.
Ne ješ.
Ne. Nisem lačna.
Mogoče bom jedla pozneje.
Za zdaj bom žulila to grozdje.
Jaz pa sem lačen kot volk.
Mogoče bom pojedel še tvojo porcijo.
Nočem, da gre v nič.
Kako si preživel dan?
Pohajkoval sem kot iznakažen otrok, ki nima za kaj živeti.
Nisi iznakažen.
Moj obraz je kot preklemana mestna karta, ženska.
Ne bi razumela.
Oče bi, če bi bil tukaj.
Ampak ga ni.
Vem. Namesto tega sem obsojen nate.
Očka hočeš, kaj?
Ja.
-Ja? -Ja.
-Ja? -Ja!
Prav.
Nikoli več ne govori tako s svojo mamo.
Paul, kaj se je zgodilo?
Paul?
Vpil sem na otroka.
Kaj? Opraviči se mu.
Oprosti, otrok.
Kaj?
Kakšno opravičilo je to?
Oprosti, otrok.
Jojo ...
Vem, pogrešaš me,
ampak poskušam izboljšati svet.
Med mojo odsotnostjo
pa skrbi za mojo Rosie.
Boš zmogel?
Ja, očka.
Hvala.
Trudi se.
Mejduš, dobrega otroka sva naredila.
Mater, se prileže.
Spominja me na ples z Rosie v Rdečem salonu.
Se spomniš, draga?
Seveda se, srček.
Ne sedi tako leseno.
Pridi.
Zapleši s svojimi starši.
Nariši, kje živijo Judi.
Kje jeste in spite in kje judovska kraljica leže jajca.
Res si pravi cepec.
Daj, veliko dela imava.
Opiši svojo družino.
Pripovedovala ti bom o Judih, o svoji družini pa ne.
Potrebujem ozadje.
Zakaj se družiš z mano? Nimaš prijateljev?
Imam. Yorkija.
-"Yorkija?" -Poleg drugih.
Ti pa nimaš nikogar.
Nathana imam.
"Nathana?" Kdo, hudiča, je to?
-Moj zaročenec. Njega imam. -Kje je?
V odporniškem gibanju.
Zasnubil me je na rečnem bregu.
Pokleknil je kot pravi kavalir in recitiral Rilkeja.
Ko sem privolila, sva odplesala v noč.
Dolgčas.
Kdo je Rilke?
Velik pesnik. Nathanov najljubši.
Tako? Jupi.
Prišel me bo rešit in odšla bova v Pariz.
Za vedno bi zapustila Nemčijo?
Ona je prva mene.
Ne potrebujemo te.
Z butastim fantom raje utihnita.
Kar preselita se v tisto bedno deželo sira, polžev in štruc.
Tak si, ker nimaš punce.
Za punce nimam časa.
Nekoč si ga boš vzel.
Samo nanje boš mislil.
Spoznal boš dekle in po ves dan
sanjaril o trenutku, ko jo boš lahko spet objel.
To je ljubezen.
-Bedarija. -Končala sem.
Rekel sem, da nariši, kje živijo Judi.
To je samo neumna slika moje glave.
Ja. V njej živimo.
Rilke, Rilke ...
Kje si, butasti pisec pesmi?
Pametno razmišljaš, Zajec.
Iz teh knjig bova zgradila lažna tla. Padla bo skozi.
V jamo, polno piraj, lave in slanine.
Kako bo pogledala!
Ti utihni.
Vzemi knjigo. Greva iz neumne knjižnice.
Dobro si se spomnil.
Če bi imela srce, bi ji ga to razklalo.
Nekaj ti moram povedati.
Našel sem staro pismo tvojega zaročenca Nathana. Naslovljeno je nate.
-Kaj pa govoriš? -Prebral ga bom.
"Ljuba Elsa, to mi gre stežka z jezika, ampak nočem se več poročiti s tabo.
Našel sem novo žensko. Veliko se smejeva in zalizujeva.
Kot pravi moj ljubi pesnik Rilke:
V ljubezni moramo vaditi le eno. Ljubljeni osebi dovoliti oditi.
Zbogom. Oprosti, da te zapuščam.
Nathan, tvoj bivši zaročenec.
P. S. V resnici nisem pri Odporu.
Lagal sem.
Brezposeln sem in precej porejen."
Ne odpiraj.
Pozabil sem, da sta bili pismi dve.
"Ljuba Elsa,
sporočam ti, da se nočem raziti s tabo.
Premislil sem si, ker nočem, da se zaradi mene ubiješ,
tako kot sta se že dve moji punci. To je precej stresno.
Ostati moraš živa.
Hvala bogu, da zate skrbi tisti otrok,
ki je za svoja leta neverjetno zrel.
In pogumen.
Vseeno se poročiva,
čeprav sem res brezposeln in brez službe na vidiku.
Tvoj Nathan."
-Beethoven. -Einstein.
-Bach. -Gershwin.
Brahms. Wagner. Mozart.
Samo glasbenike imate?
Rilke.
Seveda, tvoj najljubši, Rilke. Mama je bila Judinja.
Prav, Dietrichova.
Houdini.
Ne. To ni mogoče.
Kar verjemi.
Vprašaj Pissara, Modiglianija, Mana Raya, Gertrude Stein,
Mojzesa in kralja vseh, Jesusa Christija. Amen.
Važiš se z imeni.
Za te ljudi še nisem slišal. Sit sem te.
Hej.
Mi boš povedal, če boš našel še kakšno pismo?
Seveda.
Dobro.
Adijo.
To obrežje je bilo polno zaljubljencev.
Plesali so in peli.
Ljubezen.
Nimamo časa za ljubezen.
V vojni smo.
Za ljubezen je vedno čas.
Nekoč boš spoznal svojo izbranko.
Zakaj mi vsi to govorite?
Kdo ti še to pravi?
Vsi.
Kakorkoli že ...
To je traparija.
Ti si trapast.
Ljubezen je najmočnejša na svetu.
Spoznala boš, da je najmočnejša kovina.
Takoj za njo pa dinamit in mišice.
Poleg tega je ne bi prepoznal.
Glej, no, glej.
Spet imaš odvezane vezalke.
Joj, Jojo.
Prepoznal jo boš.
Začutil.
Stisne te.
-Verjetno v riti. -V trebuščku.
Po vsem telesu te ščemi.
-Fuj. -Ja, fuj.
Pridi, drektator. Greva.
-Hej! -Kaj je s tabo?
Skrbi me zate. Si pijan? Spet?
Pridi.
-Zaboga. -Razveži jih, prosim.
Debel postajaš.
Nisem ...
Veš, kaj, pustila te bom tukaj.
-Ne. -Jutri pridem pote.
-Prav? -Ne. Mama!
Saj se boš znašel.
-Ne! -Dobiva se doma.
-Na svidenje jutri. -Mama!
Prehitro odraščaš.
Desetletniki ne bi smeli slaviti vojne in govoriti o politiki.
Plezati bi moral na drevesa in padati z njih.
Ampak firer pravi, da bomo svetu po zmagi vladali mladi.
Rajh umira.
Vojno bomo izgubili. In kaj boš potem?
Življenje je darilo.
Veseliti se ga moramo.
Bogu moramo s plesom pokazati, da smo hvaležni, da smo živi.
Ne bom plesal.
Ples je za ljudi brez službe.
Ples je za svobodne ljudi.
Je pobeg pred vsem tem.
Kar odpleši domov, če hočeš.
Jaz se bom peljal.
O, pa se ne boš.
Neustavljiva sem!
Dobrodošli doma, fantje!
Pojdite domov, poljubite mamo.
Nathan se danes žal ni oglasil.
Verjetno počne kaj osupljivega. Bere, si pušča rasti brado.
Kaj je narobe?
Bi rad poslušal o Judih?
Vseeno mi je.
Sprva smo živeli v jamah.
-Globoko v središču Zemlje. -Počakaj.
V strašnih krajih, polnih nenavadnih in krasnih bitij. Imeli so nekaj skupnega.
So vsi kradli konce penisov?
Ne, butelj.
-Ljubezen do umetnosti. -Ne rezanje lulčkov?
Te zanima ali ne?
Lahko nadaljuješ, ampak veš, da je to s penisi res.
Čepki za ušesa rabinov.
Nadaljujem.
Po dolgih letih razvijanja čarovnij in urokov
smo se iz jam počasi preselili v mesto.
Ampak nekateri smo v živalskem telesu ostali v jamah.
Kot kaplje?
Narisala ti bom.
Takole.
Pobarvane so lepše.
Kje so rogovi?
Pod lasmi.
Kje so tvoji?
Premlada sem.
21 let moraš imeti.
Zdaj živimo med normalnimi ljudmi,
vendar pogosto zavzamemo hišo in visimo s stropa, kadar spimo.
Kot netopirji.
Še nekaj. Drugim zmoremo brati misli.
Moj bog.
Vsem?
Tudi Nemcem?
Ne.
Pretrde betice imajo.
Naš pravi jezik zveni kot ptičje petje.
Privlačijo nas lesketajoče se stvari.
Kristali, steklo in zlato.
"Privlačijo jih lesketajoče se stvari."
Ampak tudi grde.
Judi obožujejo grdoto.
Tudi tega smo se naučili v šoli.
Radi jih imate.
Grde stvari.
Živjo.
Lepo se razumeta.
Samo skrbim, da ostaja živa.
-Ti ni vseeno? -Je.
Ampak v hiši nočem trupla.
-Bi ga rad imel ti? -Pa še kako!
Več mrtvecev pripeljite, prosim.
Toliko sta skupaj,
da se počutim prav neprijetno.
Predlog je bil tvoj.
Res?
-Ja. -Saj res.
Poleg tega pa je za knjigo.
O, bog, prav imaš.
Sem povzročil zadrego?
Zdaj sem jo.
Ne bi se smela tako počutiti.
Ne bi smela biti v zadregi.
Samo utrujen sem. Spat grem.
Ja, samo posteljo sem ti grel.
To počnejo pravi prijatelji.
Kakšna se ti zdi ta uniforma?
Bi morali biti boki na hlačah širši?
-Super si videti. -Hvala.
Jojo, poslušaj. Dober nasvet imam.
Ko boš vedel, o čem razmišlja
in do česa te poskuša pripraviti,
naredi ravno nasprotno.
Me razumeš?
Naj te ne dobi pod svoj vpliv.
To, dragi Jojo,
je nekaj, kar se Nemcu nikakor ne sme zgoditi!
Ne dovoli, da ukazuje tvojim nemškim možganom.
Ne bom ji dovolil, moj firer.
Potrudi se.
Zdaj pa ...
V knjigi imaš veliko uporabnih podatkov.
Čas je, da jih pokažeš svetu.
Ja.
Adolf?
Se ti zdim grd?
Ja.
Spi?
Drugačen je.
Nekaj sumi. Misli, da tu živi Ingina prikazen.
Spominjaš me nanjo. Resnično.
Rada bi doživela, da bi odrasla.
Ampak namesto tega moram paziti nate.
Ne vem, kaj pomeni biti ženska.
Je to?
Da piješ vino?
Ja. Piješ.
Šampanjec, če si vesela.
In če si žalostna.
Voziš avto.
Lahko igraš na srečo.
Imaš diamante.
Se učiš streljati.
Potuješ v Maroko.
Imaš ljubimce.
Jim povzročaš muke.
Pogledaš tigru v oči.
Zaupaš brez strahu.
Tako je biti ženska.
Kako to narediš?
Kako veš, da lahko nekomu zaupaš?
Zaupaš mu.
Lahko noč.
Vse druge stvari ...
Ste jih počeli?
Šli v Maroko in drugo?
Ne.
Tigru nisem pogledala v oči.
Ko bo mesto napadeno, bomo potrebovali pse,
ne nemške ovčarje.
Odpelji jih.
Ven z njimi!
-Takoj! -Odidite, prosim.
Hvala.
-Oprosti za dretje. -Počutim se neumno.
Ne, jasnejši bi moral biti.
-Krasno delaš. -Hvala.
Hojla, otrok.
Gospodič Betzler, kaj te muči?
Kaj je? Sprehodiva se.
Bi dobil medaljo, če bi prijavil Juda?
Judje ... Se še vedno ukvarjaš z njimi?
Mesto pripravljam na napad.
Načrtujem obrambo.
Na zahodu so Američani, na vzhodu Rusi.
Moj prijatelj je nekoč srečal Ruse. Pojedli so ga.
Kdo so orehi?
Orehi so samo orehi.
Na dan z besedo.
Veliko stvari o Judih slišim.
Ste vedeli, da znajo brati misli?
Ko spijo, visijo s stropa kot netopirji.
Osupljivo. Kje si vse to izvedel?
Raziskoval sem.
Knjigo pišem.
Čestitam. Kako se imenuje?
"Juhu, Jud."
Poročilo o Judih.
Naslov je lahko tudi "Jud, si kaj hud?"
Ali "Judi na naši grudi?"
Krasno domišljijo imaš.
Vse je res.
Ja, seveda je.
Jaz sem imel namišljenega prijatelja Connyja.
Ko sem spal, mi je močil posteljo. Pravi nebodigatreba!
Pridi sem.
Poglej, s čim se ukvarjam.
V okviru priprav na napad snujem novo uniformo.
Peresa za aerodinamiko, žive barve, da zmedejo sovražnika.
Škornji so zgolj okrasni.
Tole pa ...
To pa je strojnica z radiom,
ki predvaja nadležno glasbo, da prestraši sovražnika.
-Vse je avtorsko zaščiteno. -Nič ne smeš kopirati.
Ja. Da ti ne bi kaj padlo na pamet.
Tvoj oče se bojuje na tujem, sem slišal.
Zdaj si ti glava družine. Kako ti gre?
Kar v redu.
Ja?
-Kakšno nalogo imate danes zame? -Eno pa res.
Priznam, ni tako zanimiva kot druge,
vendar potrebujemo vso pomoč.
Kovina za Hitlerja!
Lonci in ponve za vojno!
Zbiralec kovine je pri vas, lonce in ponve pripravite pravi čas.
Kovina za Hitlerja!
Vijaki in matice!
Lonci in ponve.
"Osvobodite Nemčijo."
Jojo?
-Yorki? -Živjo.
Vojak si?
V službi Nemčije.
Komaj enajst let imaš.
Vem.
-Smem? -Kar.
Je to papir?
Tudi jaz sem najprej to pomislil. Imitacija je.
Najnovejši material, izum vrhunskih znanstvenikov.
Očaran sem.
Hej, Yorki.
Ujel sem Juda. Pravega.
Ah, Juda?
Prejšnji mesec so jih nekaj ulovili v gozdu.
Ne razumem, zakaj tak direndaj okoli njih.
Sploh niso bili srhljivi. Zdeli so se normalni.
Zašel sem.
Iti moram.
Adijo.
-Adijo. -O, bog.
V tem je zelo težko teči.
Tole sem našel.
Obdrži jih. Verjetno so polomljeni.
To nič ne pomeni.
Lahko kaj narišeš za mojo knjigo.
Mogoče spet tebe.
Pohabljencev noče nihče gledati.
Nisi pohabljen.
In pravi umetniki ne vidijo takih stvari.
Slepi umetniki, misliš.
V redu je.
Bom pač eden tistih, ki nikoli ne bodo poljubili dekleta.
Dobil boš poljube.
Bi rad, da te poljubim?
Prav.
Dvoje.
Prvič.
Nacisti in Judje se ne smejo družiti,
poljubljati pa še manj.
Drugič.
To bi bil le poljub iz sočutja, ta pa ne šteje.
Nisi nacist.
Nor sem na svastike.
To je precej dober dokaz.
Jojo, nisi nacist.
Si desetletnik, ki ima rad svastike,
se rad oblači v hecne uniforme in hoče biti tak kot drugi.
Vendar nisi eden od njih.
Prav.
Se pač ne strinjava.
V redu?
"Nisi nacist."
Umazana Judinja sem.
Skrij se.
Hitro.
Heil Hitler!
Naj se predstavim.
Sem stotnik Herman Deertz z gestapa.
Z mano so Herr Mueller, Herr Junker, Herr Klum in Herr Frosch.
Smemo naprej?
Najlepša hvala.
Heil Hitler.
Živjo, Jojo.
Živjo, fantje.
Lepo vas je videti.
Kolesu je počila guma, pa sem ga nesel.
Stotnik Klenzendorf.
Heil Hitler.
Finkla poznate.
Heil Hitler.
Sem kaj zamudil?
Ne, samo fanta in vas smo hajlali.
Potem pa še Finkla.
Smo sredi rutinskega pregleda.
Stotnik, kaj vas je prineslo sem?
Šla sva mimo,
pa sem rekel, da bom fantu odnesel nekaj letakov.
Za nas dela.
-A, tako. -Ja.
-Pa vi? -Saj veste, kako je.
Vsak dan nas kdo pokliče. "Halo, gestapo?
Za mojim hladilnikom se skriva komunist."
Preverimo in najdemo samo plesen.
Saj je podobno.
Spada k delu.
Deška soba po mojem okusu.
O, ja.
Tu je.
Če si slišal, da ima Hitler le eno modo ...
Traparija.
Štiri ima.
Prostovoljec v pisarni Hitlerjeve mladine si?
Ja.
Lepo.
Škoda, da ni tako slepo privrženih še več mladeničev.
Kaj, zaboga, počnejo ti butci?
Pojdimo pogledat še gor.
Morda veš, kje je tvoja mama?
Ne.
Mislim, da v mestu.
Je veliko doma?
Veliko dela ima.
Tako?
Veseli me, da nosiš deško uniformo,
vendar ...
Kje imaš nož?
Vedno ga moraš imeti pri sebi. Kje je?
-Pustil sem ga ... -Tukaj je.
Ti pa si?
Kdo ste vi? In kaj počnete v moji hiši?
Tudi ti živiš tukaj?
Inge sem. Sestra.
Heil Hitler.
Nisem vedel, da imaš sestro.
Včasih bi raje videl, da sem mrtva.
Ni tako, ti mali Frankenstein?
No, no. Ne napadaj njegove grozovite telesne pohabe.
To je vojna rana.
Ampak zakaj imaš njegov nož?
Varujem svojo sobo, ker rine vanjo.
Kaj skrivaš v njej?
Saj veste, dekliške stvari.
Smem?
Seveda.
Veš, ukvarjamo se z ogromno prijavami,
ovadbami in splošnimi preiskavami.
Zelo nas zanimajo kazniva dejanja
in nasprotovanje nacizmu.
Toda najbolj nas skrbijo Zlatolaske.
Tihotapijo se naokrog, jédo hrano drugih,
spijo v njihovih posteljah.
To je neolikano.
Smem videti tvoje dokumente?
Dokumente, gdč. Betzler. Pa hitro.
Seveda.
Koliko si stara na sliki?
Stara je tri leta.
14 let sem imela.
Datum rojstva?
Prvi maj.
1929.
Drži.
Hvala, Inge.
Ampak na tej sliki si kot prikazen.
Počakaj.
Kaj je ...
Tole?
"Juhu, Jud."
Kdo je to naredil?
Jaz.
Poročilo o Judih je.
Kako razmišljajo, kakšni so ...
Darilo za firerja.
To morate videti.
Tega poglejte. Rep ima.
Eden visi kot netopir.
To je risba njihove glave.
In kdo upravlja njihove možgane?
Hudič.
Smešno je, ker je res.
Poglej tega butastega Judka.
Tu imajo rogé.
Kaj je to?
"Umri, Nathan, umri."
"Kako ubiti Nathana."
Nathana mučijo kače. Zbadajo ga s palico.
Izstreljujejo iz topovske cevi, zmerjajo.
Ja.
Nathana povozi starinsko kolo.
Kdo je Nathan?
Neki fant.
Nathana pečejo nad odprtim ognjem.
Saj res, nazaj moramo.
-Tipa smo pustili viseti. -Ja.
Hvala. Res si mi polepšala dan.
Upam, da boš nadaljevala.
In, seveda,
če opaziš kaj sumljivega, pokliči.
Lep dan.
Heil Hitler.
Inge, pozdravljena.
Jojo, ostani doma.
Pazi na družino.
Pazi na ta nož.
Elsa, preslepila si jih.
7. maj.
Kaj?
Rojena je bila sedmega, ne prvega.
Pomagal nama je.
Vrnili se bodo.
Ugotovili bodo, da je mrtva. Po meni bo.
Nihče ne ve, da je Inge umrla.
Lahko bi bila ona.
Mami bom vse povedal.
Da te poznam in da sva prijatelja.
Judi in nacisti niso prijatelji.
Kakšna polomija!
Mi lahko razložiš?
Ni ...
Ne zdi se slaba.
Začenjam dvomiti o tvoji pripadnosti meni in stranki.
Se imaš za domoljuba?
Kje je torej dokaz?
Nemški vojak se je rodil iz nuje.
Nemčija stoji na zagnanih mladeničih.
Takšnih, ki so pripravljeni pasti za očetnjavo
kljub jalovemu trudu zavezniških vojnih dobičkarjev,
ki svojo slabo pripravljeno vojsko pošiljajo v volčji brlog.
In le tisti, ki sovražniku pogumno zrejo v obraz,
se bodo vpisali v nemško zgodovino.
Odloči se, ali hočeš, da se te spominjajo,
ali pa da izgineš brez sledu,
se kot mizerno zrno peska pogrezneš v puščavo nepomembnosti.
Oziroma ...
Zberi se in se spravi v red.
Deset let imaš.
Začni se tako vesti.
Ne.
Si vedela?
Ni mi veliko povedala.
Le to, da je delala s prijatelji
in da je tvoj oče sodeloval od daleč.
Ne. Bojuje se v vojni.
Rekla je, da se bo potem vrnil.
Razumljivo, nič ti ni hotela povedati.
Ker me je sovražila.
Ker sem nacist.
Sovražnik.
Ni te hotela spraviti v težave.
Toda zdaj nimam nič.
Nikogar.
Starše sem nazadnje videla na postaji.
Vkrcali so ju na vlak.
Pobegnila sem.
Nekako sem se vrnila v mesto.
Očetov prijatelj me je skril.
Nato še drugi prijatelji.
Potem pa tvoja mama.
Še vedno sem živa.
Toda moji ...
Moji starši so šli v kraj, od koder ni vrnitve.
Kaj boš naredila najprej, ko boš svobodna?
Plesala bom.
LJUBA ELSA
Tako, ja. Pohitite.
Yorki?
Jojo!
O, bog.
Jojo.
Zelo sem te pogrešal.
Moje sožalje za mamo.
Neskončno dolgo sem jokal.
Kaj se dogaja?
Rusi, Jojo. Prihajajo.
Z druge strani pa Američani.
Pa Angleži, Kitajci, Afričani in Indijci.
Ves svet prihaja.
Pomagaj mi pri strelivu.
Kako nam gre?
Slabo. Naši edini prijatelji so Japonci.
In takole med nama, niso videti kaj prida arijski.
Se spomniš, da sem omenjal Judinjo?
Še vedno jo imam.
V bistvu je moja punca.
Bravo, Jojo. Punco imaš.
Ampak je Judinja.
Večje skrbi od Judov imamo.
Tam nekje so Rusi.
Najhujši so.
Menda jedo otroke in seksajo s psi.
Grozno, kajne?
Seksajo s psi?
Ja. Angleži tudi.
Ustaviti jih moramo, da nas ne pojedo in nam pokavsajo pse.
Noro je.
Pa še Hitlerja ni več. Sami smo.
Kaj?
Nisi slišal?
Mrtev je.
Obupal je in se počil.
Ne.
Nemogoče.
Odpihnil si jih je.
Možgane.
Marsikaj nam je prikrival.
Za našim hrbtom je počel strašne stvari.
Nisva izbrala prave strani.
Dobro. Pridi sem.
Vidiš tistega Američana? Objemi ga. Pojdi. Teci!
Yorki, super novica.
Napredoval si. Dobil boš svojo pištolo.
Postreli vse, ki so videti drugačni od nas.
-Velja. -Dobro.
Jojo, kje imaš uniformo?
Obleci ta jopič, da te ne bodo ustrelili.
Ubiti moramo vse, kar vidimo.
Za Hitlerja.
Umrite, izmečki!
Umrite!
Razkropite se.
Ja.
Pridi. Semkaj.
Tu so.
Američani!
Pridite.
-Drži se ga. -Za tabo sem, stotnik.
Semkaj. Hitro!
Hej, fantje. Juhu!
Preselite zapornike.
Glejte, da bodo v vrsti.
Hitro.
Hej!
Kaj je?
Ne razumem.
Gremo.
Gremo!
Vstani, nesrečni pes.
Stotnik K.
Živjo, mali.
Kakšna zmešnjava, kaj?
Kaj se dogaja?
Histerija. Konec je.
-Zabave je konec. -Nisem kot oni.
-Te je strah? Ne boj se. -Ne. Prosim.
-Poglej me. -Ne.
Žal mi je za Rosie. Dober človek je bila.
Resnično dober.
Prav?
Hej, v redu je.
Hotel sem ti povedati. Tvoja knjiga je super.
Oprosti, ker sem se smejal.
Ustvarjalen si.
Pridi, naj te pogledam.
Čeden si.
V redu si.
Pojdi domov. Pazi na sestro.
Prav?
Umakni se, Jud.
-Hej, kaj se dogaja? -Stran!
-Jud je. -Utihni.
Ga poznaš?
-Pomagal nam je. -Ne poznam umazanca.
Ne.
-Stran, Jud. -Hej!
Utihni, nacist.
-Ne! -Odidi. Pojdi domov.
-Ne! Pustite ga pri miru. -Pojdi domov!
Ne!
-Izpusti me. -Poberi se.
Pojdi domov.
Jojo?
Yorki!
Hvala bogu.
-Mislil sem, da si mrtev. -Očitno ne morem umreti.
K mami grem.
Nekdo me mora objeti.
Nič mi ni več jasno.
Vem. Zdaj ni dobro biti nacist.
Hej.
Vojne je konec. Tvoja punca bo svobodna.
Zdaj lahko odide.
Je kaj narobe?
Iti moram.
-Prav. -Oprosti.
Se vidiva!
Živjo, doma sem.
Kaj se dogaja zunaj?
Kje?
Zunaj, tepček.
Jojo, kaj se dogaja?
Je varno iti ven?
Jojo, je varno?
Lahko odidem?
Ne.
Ne moreš.
Zakaj ne?
Ostati moraš tukaj.
Kdo je zmagal?
Z mano.
Jojo, kdo je zmagal?
Mi.
Nemčija je zmagala.
Žal mi je.
"Ljuba Elsa.
Vem, da ti je trenutno hudo
in da bi najraje obupala.
Vendar vztrajaj.
Z Jojom sva zasnovala načrt za tvoj pobeg.
Ubogaj ga, prosim.
Pomagal te bo spraviti stran.
Potem boš lahko z mano v Parizu.
Ne skrbi za Joja.
Znašel se bo.
Se vidiva v Parizu.
Nathan."
-Mrtev je. -Prosim?
Nathan.
Lani je umrl.
Tuberkuloza.
No ...
Kdo je potem to napisal?
Hvala, Jojo.
Zelo dober si bil z mano.
Veš, rad te imam.
Vem, da name gledaš kot na mlajšega brata. Nič hudega.
Itak si prestara zame.
Ampak ...
Uf, je tu vroče.
Rada te imam.
-Kot mlajšega brata. -Ja.
Z lažnim Nathanom sva zasnovala tvoj pobeg.
Lahko zaupaš mlajšemu bratu?
Mogoče.
Potem pa prav.
Vzemi svoje reči.
Odhajava.
Jojo Betzler.
Star deset let in pol.
Danes ...
Naredi, kar moreš.
Kam, klinca, pa greš?
-Ven. -Ven?
Ne, ne greš.
Ostala bova tukaj in povedal mi boš, kaj imaš
s tistim stvorom na podstrehi.
Tisti "stvor" je punca.
-Zaljubljen si vanjo, kajne? -Ja.
-Priznaj. -Saj sem pravkar.
Vedel sem!
Ne bo se obneslo.
Ne. Prestara je zate. Ti pa si grd.
Zapustila te bo. To veš, kajne?
Takole bova, usranec.
Tole si boš nadel.
Pozabil boš na tisto nagravžno judovsko kravo.
Vrnil se boš k meni, kamor spadaš.
Ja?
Nadeni si jo.
Pretvarjala se bova, kot da se to ni zgodilo.
Jasno?
Me ne boš hajlal?
Daj. Zavoljo starih časov.
-Hajlaj me, mali. -Ne.
-Hajlaj me. -Ne.
Samo majcen heil. Prosim.
Hitler, odjebi.
Pridi.
Počakaj.
Si pripravljena?
Ja.
Je zunaj nevarno?
Pa še kako!
Uspelo nama je.
Zaslužil sem si.
Kaj bova zdaj?
DOVOLI SI DOŽIVETI VSE
LEPOTO IN STRAHOTO
VZTRAJAJ
NOBENO ČUSTVO NI KONČNO
Prevedla Polona Mertelj